När jag säger bryt, slutar ni slå och tar ett steg tillbaka.
Har utmanarens sekond några frågor? Mästarens? Då sätter vi igång!
Då har Mills Lane sagt sitt.
Stämningen är elektrisk här på Hilton Hotel. Jag har gåshud.
Den här matchen gäller WBC:s världsmästartitel i tungvikt.
Mike Tyson har tränat i hela sitt liv för den här matchen.
Vi får se hur länge Trevor sitter kvar på världsmästartronen.
Tyson går ut hårt. Och Berbick är nere.
Han tvingas till stående räkning. Fyra, fem, sex...
Vilken kombination! Berbick vacklar, men håller sig på benen.
Han kan inte fortsätta att ta emot såna slag.
Här kommer Tyson igen. Han vet att Berbick är skakad.
Tyson vet att han kan avgöra när han vill nu.
Vi är bara i andra ronden och mästaren är redan i gungning.
Det är bara en tidsfråga innan Tyson avgör. En hård höger.
Mike Tyson är på väg att bli en av tidernas yngsta tungviktsmästarna.
Hård krok mot kroppen. En vänsterkrok går in.
Han är nere. Han borde kunna resa sig, men benen lyder inte!
Jag tror inte att Trevor Berbick kan fortsätta.
Han har viljan, men benen lyder inte.
Han är fullständigt borta. Det räknas som knock.
Mills Lane räknar ut honom. Matchen är slut.
Vi har en ny världsmästare i tungvikt.
Mike Tyson, som kan komma att behålla mästarbältet under mycket lång tid.
""Den första fråga vi ställer är: Vem ärjag?""
Språket, sinnets beskaffenhet. Röster som kämpar mot varandra.
Ord. Galenskap och kaos. Vem ärjag? Världsmästare.
Röster som kämpar mot varandra. Galenskap. Hjärnans virrvarr.
Som barn var jag mycket på sjukhus, jag var alltid sjuk.
Det kanske var mina lungor. Jag har en lungåkomma.
Lyckligtvis var mina matcher korta för jag hade problem med andningen.
Mamma och hennes åtta väninnor, min bror och syster satt vid sängen.
Mamma och pappa bodde ihop vid den här tiden. Jag tror han var min far.
Efter att jag föddes blev det lite kärvt.
De bråkade och pappa försvann.
Det blev förjobbigt för mamma, så vi flyttade till Brownville i Brooklyn.
Det var ett hemskt, hårt och obarmhärtigt område.
Det var döda eller dödas. Vi blev mobbade i skolan.
Några killar drog fram pistoler och försökte råna oss.
De rånade oss på våra småpengar.
Jag minns att de tog mina glasögon och slängde dem i en mjölkbil.
Då hade jag aldrig varit i fysiskt handgemäng i hela mitt liv.
Jag fattade inte hur en främling kunde göra så mot mig.
Jag fattade inte varför-
-så jag la bara benen på ryggen. Jag fattade inte vad som hände.
Jag tror att det är därför vissa, som jag, blir mer aggressiva-
-och mer utagerande, för de vill inte utsättas för sånt mer.
De vill inte förödmjukas mer.
Det har gjort mig till den jag är.
Folk har en felaktig uppfattning om vem jag är-
-men jag är rädd för att bli sån igen.
Att bli behandlad så igen. Att bli fysiskt förödmjukad på gatan.
Den gången kunde jag inte slåss. Jo, jag kunde, men jag vågade inte.
Jag var så rädd.
Jag gillade duvor, så jag tog pengarna jag stulit och köpte duvor.
En dag var det några som hittade dem och försökte ta dem.
Jag sa: ""Nej, det är mina fåglar."" Han sa: ""Vill du ha tillbaka den?""
Sen slet han huvudet av den. Det var första gången jag var i slagsmål.
Jag vann. Då fattade jag att jag kunde slåss.
Han var äldre än mig, men jag vann. Jag var stolt.
Jag slog bara några vilda råsopar.
Men jag spöade honom. Sen ville alla vara kompis med mig.
Jag blev inte lika mobbad.
Jag kunde gå med smycken och snygga kläder utan att folk gick på mig.
Det var sommaren 1976...
Jag träffade några killar på en rullskridskobana som såg spännande ut
De var i min ålder, men var klädda som män. De hade trenchcoat-
-krokodilskor och Pierre Cardinkostymer.
De var bara ett par år äldre än jag och körde moped.
Jag trodde att de var rika. Jag fattade inte att de var kriminella.
Jag blev helt hänförd.
Jag frågade en kompis som kände dem vilka de var.
Jag sa: ""De är coola. De vet vad som gäller.""
Han sa: ""Det är Rutland Road-gänget, de är kriminella.""
Jag lärde känna dem. De gjorde inbrott.
Jag var yngre än dem. De var 13-14 år men jag var stor och tjock.
Vi letade upp ställen där de sålde marijuana och kokain.
Man knackade på dörren och stack in en fem- eller tiodollarssedel-
-genom brevlådan och fick ut drogerna.
Vi fick nån som kände dem att knacka på.
Sen trängde vi oss in med våra pistoler och rånade dem.
Jag fick tömma deras fickor, för jag var minst och yngst.
Det hände att några av mina vänner åkte fast.
En del av dem som blev fångade i knarkhusen blev mördade.
Några hamnade i fängelse, några mördades och några blev illa slagna.
Så många av mina vänner från den tiden är döda.
Resten sitter inne eller är pundare i Brooklyn eller på Manhattan.
Få av dem är fungerande vuxna.
Men på den tiden var det bara spännande.
Våra världar är så olika, du förstår inte hur spännande det är.
Att kunna överlista någon, det är en stor kick.
Inte bara att dänga nån i gatan och sno plånboken-
-utan att överlista dem, trots att de vet att man är en skurk.
På bussen eller i matbutiken... De håller ögonen på en-
-men trots det kan man lura dem... De flesta skulle tänka:
""Hon vet vad jag tänker göra, jag sticker.""
De är på sin vakt, men begår de ett misstag, så har man deras plånbok.
En dag blev jag gripen.
Jag kände en kille från Bedford-Stuyvesant i Brooklyn.
Han hade snott handväskan av en prostituerad.
Hon trodde att det var jag, för attjag var med honom.
Hon kastade en mugg varm choklad i ansiktet på mig.
Samtidigt grep polisen mig. Huden i ansiktet lossnade.
Jag hade inte med det att göra. Jag var ingen ängel-
-och jag hade pengar i fickan. När de tömde mina fickor-
-hadejag 1 500 dollar på mig. Jag var 12 år och hade 1 500 i fickan.
Jag kunde inte redogöra för pengarna, så jag hamnade i ungdomsvårdsskola.
Jag var nervös och rädd. Det var första gången jag var anhållen.
Jag var 12 år gammal-
-och alla vännerjag inte sett på åratal var där.
Det var som en återförening.
Närjag träffade dem, så var jag inte rädd längre.
Sen hamnade jag där med jämna mellanrum - några gånger per år.
Till slut skickade mig norrut. Jag hamnade på Tryons ungdomsfängelse.
Jag träffade Bobby Stewart. Hans boxarnamn var ""Irish"" Bobby Stewart.
Killar boxades mot honom på helgerna för att avreagera sig.
Och han spöade upp dem.
De fick duktigt med stryk, bara för att få lätta på trycket.
Jag gick dit och fick en magpumpare. Jag trodde att jag skulle dö.
Mitt i solar plexus. Jag var säker på att spöa den lille vite mannen.
Han träffade mig i solar plexus och jag däckade, men hoppade upp igen.
Men hela cirkulationen var utslagen. Jag kunde varken tala eller andas.
Han sa åt mig att gå runt. Jag försökte spela tuff-
-men han visste att jag var skadad och sa: ""Gå runt tills det lättar.""
Efter det frågade jag: ""Kan du visa mig lite mer?""
Han sa: ""Du vill inte lära dig. Alla säger att de vill lära sig.""
Jag fick bevisa att jag ville lära mig, genom att uppföra mig väl.
Jag blev en trevlig kille, en gentleman och han började träna mig.
När han började träna mig skulle jag snart släppas villkorligt.
Han sa: ""Du ska inte tillbaka till Brooklyn, då hamnar du i knipa.""
""Jag känner en bra tränare."" Och 1980 träffade jag Cus D"Amato.
Du måste ta poäng i närkamperna.
Men jag litade inte på nån annan än Bobby Stewart vid den tiden.
Han flyttade mig till en annan person men jag litade bara på Bobby.
Jag fattade inte vad som hände. Men han sa: ""Lita på den här mannen.""
Jag litar inte på någon. Jag vill inte att folk ska känna mig.
Jag har lärt mig att lita på honom, för han litar på mig. Väldigt mycket.
Ingen känner eller är vän med Mike Tyson. Utom Cus D"Amato.
Cus D"Amato lät mig inte boxas.
Han talade om boxning och boxningens psykologi i två-tre veckor först.
Vad boxning handlar om. Det var inte fysiskt, utan andligt.
Han sa: ""Om du inte är en krigare""-
-""så blir det aldrig nån boxare av dig, hur stark du än är.""
Du har tankarna på annat håll.
Det är något som distraherar dig.
Han sa en massa kloka saker till mig.
Jag trodde att han kanske var bög. Han sa bara bra saker om mig.
""Du är en fantastisk boxare. Du är bäst. Du blir bättre och bättre.""
Han öste beröm över mig. Jag tänkte: ""Vad är det för fel på honom?""
Jag fattade inte att han byggde upp mitt självförtroende.
Men när jag blev äldre förstod jag att han stärkte mitt självförtroende.
Vi började träna boxning, och jag fick min första amatörmatch.
Jag var så rädd inför matchen. Jag sa: ""Jag sticker till kiosken.""
Jag sa till min tränare att jag skulle till kiosken-
-men jag ville bara sätta mig på tåget därifrån. Så rädd var jag.
Det är en helt annan sak att möta någon i ringen än att slåss på gatan.
Trots all träning varjag livrädd för att möta någon i ringen.
Men jag tog mig samman, Cus hade lärt mig självdisciplin.
Jag gick upp i ringen och vann på knock i tredje ronden.
Det var för nervöst i början, så jag hade ingen lust att boxas.
Jag bodde hemma hos Cus. Jag kom från ett fattigt område-
-och de bodde i en viktoriansk villa med 14 rum.
I början tänkte jag: ""Jag kan plundra de här vitingarna.""
Jag fattade inte att han var som jag, att han var en gatuslyngel som jag.
En dag sa han: ""Du kan förändra livet för dig och din familj.""
""Du kan bli något stort. Du kan bli världsmästare.""
Jag lyssnade inte på honom. ""Du kan bli världsmästare.""
""Du kan krossa hela världen. Ingen kan slå dig. Bara du tror på det.""
Jag tittade på honom, sen började jag tänka:
""Menar han det? Han är verkligen galen.""
Han sa: ""Gör bara som jag säger. Om det inte funkar, kan du sticka.""
""Överenskommet"", sa jag. Så jag gjorde som han sa-
-och jag vann.
Jag vann alla mästerskap.
Jag vann alla amatörtitlar. Nu börjarjag gråta.
Jag vann alla titlar, för att han talade om hur jag skulle göra.
Jag började tro på den gamle mannen. Jag slutade att stjäla.
Tidigare hade jag åkt till New York, rånat folk, och åkt tillbaka.
Det slutade jag med. Jag bytte livsstil. Jag höll mig till boxningen
Så, ja. Igen...
Vem orkar hålla på längst? Stopp. Bravo.
Jag vigde mitt liv åt boxningen. Jag blev disciplinerad.
Han fick mig att städa rummet. Han hjärntvättade mig till den grad-
-att om han bett mig bita, så hade jag bitit. Jag var som hans hund.
Han bröt ner mig och byggde upp mig igen.
Jag var fullständigt förändrad.
Han ändrade mitt liv. Han lärde mig att umgås med andra.
Förr kunde jag inte tala med andra och föredrog att vara ensam.
Nu kan jag tala med vemsomhelst, om deras problem också.
Vi är som far och son, även om han är min manager och tränare.
Första gången vi träffades tog han mig till sig. Han kände mig inte ens.
Jag tycker väldigt mycket om honom.
För mig är han min pojke. Han är med mig.
Jag säger attjag är skyldig honom mycket, nu ska jag berätta varför.
Det är hans förtjänst attjag lever.
Att han är här och hela tiden blir bättre-
-motiverar mig att hålla mig i livet.
Jag tror att man dör när man inte vill leva längre.
Mike har gett mig motivationen att leva.
Jag tänker uppleva hans framgång.
Jag vill inte dö innan dess.
Jag var 14 när jag boxades i junior-OS.
Jag tror att det var 1980. Jag slog alla rekord.
-Vad ska du göra i morgon? -Jabb mot huvudet höger mot kroppen.
Sen flyttarjag mig.
-Och på insidan? -Fullt ös.
Jag vann alla mina matcher på knock i första ronden.
Och jag satte nytt rekord med en knock efter åtta sekunder.
Jag tror att det är den snabbaste knocken som finns registrerad.
Läget, tränarn? Rakt på hakan.
Jag ska varva ner, innan det stiger mig ännu mer åt huvudet.
Rör på huvudet.
Håll nere huvudet.
-Lyfter jag huvudet? -Du är på väg att göra det.
Du kan göra det perfekt. Det är bra, men inte perfekt.
Cus tränade mig annorlunda än sina andra boxare.
Han lärde mig att vara ursinnig både i och utanför ringen.
Vårt förhållande var helt annorlunda.
Det var helt annorlunda.
När Cus tog hand om mig var jag en ung pojke-
-men efter att han talat med mig om disciplin och karaktär varje kväll-
-visste jag att ingen...
...att ingen, rent fysiskt...
...någonsin skulle kunna jävlas med mig igen.
Efter att jag hade talat med Cus om och om igen-
-i timmar varje kväll-
-närjag var en ung grabb på 13-14 år-
-behövde jag inte bekymra mig för att få stryk igen.
Jag visste att det aldrig skulle hända igen.
För jag visste...
Då visste jag... Jag kan inte ens säga det.
För jag visste att om nån jävlades med mig, skulle jag slå ihjäl honom.
Det är det som...
Jag har kämpat med ett stort mindervärdeskomplex.
Närjag var liten och tjock blev jag mobbad.
Nu backarjag aldrig från ett slagsmål.
Om nån säger nåt dumt till mig, så klapparjag till.
Jag backar aldrig från ett slagsmål.
Jag startar inget slagsmål, men jag backar inte heller.
I gatuslagsmål, till skillnad från boxning, handlar det om liv och död.
Om man inte slår den andra medvetslös kommer han tillbaka med en pistol-
-eller ett gäng. Så ett gatuslagsmål är på liv och död.
Det är skönt att boxas när man är ung och lycklig.
Det finns inget mer dödsbringande än en lycklig boxare.
Folk tror att det är de truliga och hårda som klarar sig bäst-
-men det är bättre att vara avslappnad och älska att boxas.
Jag var aldrig nån stor tungviktare. Min idealvikt var 98 kilo.
Men vi la större vikt vid snabbhet och kombinationer.
Cus sa alltid: ""Fart dödar.""
De boxare jag tog efter boxades i lättare klasser.
Tony Canzoneri, Kid Chocolate, Henry Armstrong.
Lätta boxare är spännande att se. Jag ville bli spännande att se.
Jag hade snabbheten och slagkraften.
-Läget? -Blir du nästa mästare?
Bill och jag är övertygade om att Tyson kommer att bli världsmästare.
Frågan är när.
Jag har ett mål-
-som jag, Cus, Jim Jacobs och min tränare Kevin Rooney, har satt upp.
Om det, Gud förbjude, skulle hända Cus något, så fortsätter vi.
När Cus D"Amato dog, varjag i New York, på Manhattans Lower East Side.
Jag var tillsammans med min manager Jim Jacobs.
Han talade om för mig att Cus skulle dö inom tio timmar.
Och att vi måste till banken och göra en insättning.
Det var pengarjag tjänat på en match - några hundratusen dollar.
Så vi åkte till banken och jag satte in pengarna.
Jag stod där och grät.
Jag grät och grät. Och bankkassörskan...
Jag var hysterisk. Kassörskan frågade vad som var på tok.
Jim Jacobs förklarade att vår vän var död eller döende.
Och att jag tog det hårt. Jag var hysterisk.
Jim Jacobs var iskall. Han verkade helt oberörd.
Men för mig låg livet i spillror. Jag visste inte vad jag skulle göra.
Jag var med och bar kistan vid Cus D"Amatos begravning.
Jag var stolt över att bära kistan.
Jag var bara 19 år. Jag visste inte vad jag skulle ta mig till.
Där var tv-kameror och journalister-
-men jag sa bara ""min vän är borta.""
Jag var rädd, jag kände mig sårbar. Jag kände mig ensam.
Jag kände mig helt naken, som en mycket sårbar ung man.
Det var en hemsk tid för mig. Jag var en ung grabb på 19 år.
Jag fick aldrig chansen att visa Cus att jag kunde bli världsmästare.
""En grabb kommer till mig med en gnista.""
""Jag när gnistan som blir en låga och lågan blir en brand.""
""Jag när branden tills den blir ett rytande eldhav.""
ÅRHUNDRADETS MATCHER
Det är chansen Louis väntat på. Han tänker vinna i första ronden.
Han satsar allt i varje slag. Han går in för att slå ut utmanaren.
Som ung grabb i Catskill, kunde jag se en massa boxning på film.
Det fanns en stor samling där. Det var härligt att se de matcherna.
Jag kan deras stilar utan och innan.
Jag har studerat dem i åratal, från det att jag var grabb.
Från det jag var 13 till 21, studerade jag dem varje kväll.
Jag kan alla slag och alla rörelser.
Vi ska till den 22 september 1 927. Soldier"s Field i Chicago.
Jag har stor respekt för Cus. Jag tror på allt han säger.
Hans ord är min boxningsbibel.
När han beskriver boxare, talar han om deras goda sidor.
Han talar om Jack Dempseys ursinne.
Om Rocky Marcianos vilja och hängivenhet.
Han talade om Muhammed Alis utstrålning och personlighet.
Han sa att Ali var bäst, för han hade mer utstrålning.
Jag förstod inte då, men senare förstod jag vad han menade.
Jag har egentligen aldrig haft nån självbild.
Jag läste om stora män och tog egenskaper från dem.
Jag tänkte att för att bli stor så måste man vara sån och sån.
Jag läste om Errol Flynn, Jack Johnson, Jack Dempsey.
Vad de har gemensamt är att de erövrade många kvinnor.
Så jag tänkte att för att bli stor måste man erövra kvinnor.
Ju fler, desto bättre.
Jag visste inte att många erövringar tar mer än de ger.
Jag var väldigt nyfiken på sex. Min mor var promiskuös.
Det var hennes väninnor också. Alla i området var lätta på foten.
Folk sa, ""sug min kuk"", ""slicka min fitta"". Det var en vulgär miljö.
Jag ville ha en massa tjejer, men för att få det måste jag hålla igen.
De stora boxarna hade aldrig sex inför en match.
Jag ville bli den yngste mästaren i världen, så jag höll igen i fem år.
Det bästa i livet är att först avhålla sig från sex-
-och sen ha sex, efter att ha avhållit sig. Det är underbart.
Jag har alltid varit intresserad av kvinnor. Jag dras till dem.
Jag har alltid varit nyfiken på dem.
Närjag ser en kvinna får jag alltid lust att tala med henne.
Jag älskar att prata. Monolog. Men det kan vara svårt.
Jag älskar samtal.
En gång varjag på en fest. Det var på 5th Avenue.
Det var 1 990. Det var otroligt. En fantastisk fest.
Det var en vacker kvinna där... En massa kändisar.
Jag var så imponerad. Där var en modell som var ofattbart vacker.
Hon var helt utsökt, och av nån bisarr anledning talade hon med mig.
Jag kände henne inte, men hon visste vem jag var.
Det var så konstigt, hon gick på toaletten och jag...
Jag åtrådde henne så mycket att jag följde efter henne.
Jag satte mig på handfatet och började slicka henne.
Monolog. Samtal. Jag älskar vänskap och samtal.
Sen var det igång.
Jag boxades om VM-titeln i tungvikt den 22 november 1986.
Mot Trevor Berbick. Den störste boxaren i historien var Muhammed Ali-
-och han blev förödmjukad av Berbick. Jag var arg och ville hämnas.
När vi blev presenterade i ringen kom Ali och sa: ""Spöa honom för mig.""
Närjag mötte Trevor Berbick, hade jag debuterat sexuellt.
Men det måste ha varit med en prostituerad, förjag fick gonorré.
Antingen ett luder eller en snuskig ung dam. Jag minns inte.
Det sved som satan.
Jag var för generad för att gå till läkare, så jag fick bita ihop.
Men gonorrén störde mig inte.
För jag försöker ha samma inställning som Harry Greb eller Mickey Walker.
De struntade i allt.
De hade bara ett mål och det var att vinna. Och jag ville bara vinna.
Förödande höger! Våldsam vänsterkrok.
Jag ville förinta honom.
Då skulle alla förstå att jag var en seriös utmanare.
Folk visste att jag var bra, men de trodde att jag bara mött oduglingar.
De sa attjag gått lätta matcher.
Så jag ville knocka honom i första ronden. Jag ville skada honom.
Högerkrok mot kroppen. Och en vänsterkrok. Han går omkull!
Han representerade min framtid och allt det jag önskade av livet.
Efter matchen varjag så upprymd att jag inte visste vad jag skulle göra.
Jag visste att Cus skulle ha varit stolt över mig. Vi hade talat om det.
Jag vill tillägna Cus D"Amato den här matchen.
Jag är säker på att han ser mig där uppifrån.
-Och ler. Vad har du för ambition nu? -Att bli obestridd mästare.
Jag hade på mig bältet i tre veckor. Till och med närjag handlade.
Jag var väldigt stolt.
Ljudet ni hör är Mike Tyson på väg in.
Allt Tyson gör verkar skrämmande.
Där kommer han, utan badrock. Han är väl uppvärmd.
Atmosfären är helt otrolig.
Jag har inte känt så här sen klockan fyra en morgon i Kinshasa i zaire-
-när Muhammed Ali mötte George Foreman om VM-titeln i tungvikt.
Det här ger mig gåshud. Och det gäller många här.
Världsmästaren äntrar ringen. Det är det här vi är här för att se.
Tyson ser ut som vanligt. Han menar allvar.
Han har sitt hånfulla uttryck som säger ""nu kör vi"".
Han pressar tillbaka lädret för att få knogarna längre fram i handskarna-
-så att han kan få fäste för dem i Mike Spinks ansikte.
Spinks blir träffad av en höger. Det är bara Tyson första ronden.
Hårda kroppsslag. Men han står pall.
Kroppsslag... Och Spinks går ner.
Han tar räkning. Fyra, fem, sex, sju, åtta...
Det var ett kroppsslag som sänkte honom.
Han är nere igen! Jag tvivlar på att han kommer upp.
Det är räknat till fem, sex, sju, åtta...
Han kommer inte upp. Matchen är slut. Mike Tyson har vunnit!
Spinks föll nästan ur ringen. En dramatisk knock i första ronden.
Helt otroligt! Knocken kom i första ronden.
Frågan är vem som har en chans mot den här mannen.
Inget går upp emot att vara världsmästare.
Att vara tungviktsvärldsmästare är skönt bara det-
-men att vara en speciell mästare är oslagbart.
Att bli omnämnd ihop med Joe Louis, Mohammed Ali...
Hela världen vet vem man är.
När man som amerikan kan stiga av planet i utlandet-
-och det känns som man är hemma...
Jag har mött Tjetjeniens president, jag har hyllats i Ryssland...
Jag har varit i Sankt Petersburg, de ordnade en parad för mig i Moskva.
Tänk att en fattig grabb från Brooklyn skulle få en parad i Moskva.
I Japan finns det tecknade serier om mig. Och de har små figurer.
Jag har varit i Rumänien, Istanbul, jag har varit i Portugal...
Jag har varit över hela världen. Jag har varit i Slovakien, Thailand-
-jag har träffat Gorbatjov och Silvio Berlusconi.
Och mr Mandela har bjudit in mig till Sydafrika-
-men jag har inte haft chansen. Övervakaren låter mig inte resa.
Som mästare får man kvinnor över hela världen. Modeller - alla sorter.
Alla vill synas med mästaren. Särskilt när man är mycket i tv.
Jag var en spännande mästare. Alla talade om mig.
Jag vann genom spektakulära knockar. Det hade man inte sett förr.
Mitt uppdrag är att oskadliggöra. Jag vägrar att bli utslagen.
Jag kan inte förlora. Jag vägrar att förlora.
Jag siktade alltid mot bakhuvudet.
Som om att slaget gick igenom huvudet.
Det låter brutalt, men det är bara teknik.
När folk hör en säga sånt tror de att man är ett monster.
Men det handlar om teknik, snabbhet och precision. Det var min stil.
De utmanar mig med sina primitiva färdigheter. De är prisgivna.
Folk vet inte hur svårt det är att knäcka käken på någon.
De tror att det är ren kraft, men det handlar om precisionen i kraften.
Varje slag slås med ont uppsåt och djävulsk hastighet.
Han grät faktiskt. Lipade som en kvinna...
Mitt jobb var att skada folk. Jag älskar att boxas-
-på grund av känslan efteråt.
Närjobbet är väl utfört följer tillfredsställelse.
Jag slog dem med rå kraft och skrämseltaktik.
De flesta hade förlorat matchen innan de ens blivit träffade.
Jag var slug. Jag kunde slå dem psykologiskt, innan vi möttes.
Så fort jag är i ringen, så gottar jag mig... Nej, det stämmer inte.
Fem minuter innan jag går in i ringen så snör de på mig handskarna.
Jag plattar till stoppningen...
Jag plattar till stoppningen så att knogarna ligger tätt mot lädret.
När jag kommer ut, ångarjag av självtillit, men är skräckslagen.
Jag är livrädd för förlust och förödmjukelse, men jag verkar säker.
Ju närmare ringen jag kommer, desto självsäkrare blirjag.
Under träningen inför matchen har jag varit rädd för att förlora.
Jag har drömt att han besegrar mig och rädslan stannar kvar.
Men när jag går in i ringen är jag en gud, ingen kan besegra mig.
Jag släpper aldrig motståndaren med blicken.
Även om han är pumpad och ser ut att knappt kunna bärga sig-
-så hållerjag blicken på honom. Sen serjag en spricka i rustningen.
Han flackar med blicken och jag vet att jag har honom.
När vi möts mitt i ringen ser han ut som om han inte är rädd.
Men han har redan begått misstaget att slå ner blicken ett ögonblick.
Han kämpar hårt i två tre ronder, men jag vet att jag knäckt honom.
Under matchen ångar jag av självförtroende, duckar och kontrar.
Jag slår hårt mot kroppen. Jag vet att han inte kan stå emot.
Ett, två, tre slag. Jag slår skurar. Han går omkull - han är färdig.
Jag har segrat. Mike Tyson, tidernas största boxare.
Det var verkligen trevligt i går.
Jag såg Robin Givens på tv en dag.
Jag ringde en kille och bad honom kontakta henne.
Jag ringde killen varje dag.
Till slut ordnade han en middag med henne.
Vi träffades under några veckor och sen friade jag till henne.
Det kanske var några månader. Men sen gifte vi oss.
Det var en katastrof, förjag var för omogen för att gifta mig.
Vi var för unga, båda två. Jag vet inte varförjag gjorde det.
Men det var mycket känslor, jag var kär, så jag gifte mig.
Och givetvis varjag en gris. Jag började vara otrogen.
Och jag var inte...
Och eftersom jag inte var särskilt försiktig och slug-
-så blev jag avslöjad för det mesta. Hon var inte så förtjust i det.
Så det blev mycket bråk och... det var inte vidare vackert.
Michael är manodepressiv. Det är ett faktum.
Det har varit ren tortyr. Det har varit ett helvete.
Det har varit värre än jag nånsin kunnat föreställa mig.
Nu förstår jag misshandlade kvinnor. Det händer att-
-han inte kunnat tygla sitt temperament-
-och det är skrämmande för mig och min mor.
Jag fattar inte varför Robin Givens ljög om mig i tv.
Jag vet inte vad hon ville uppnå. Men jag var helt mållös.
Nu fattar jag inte attjag bara satt där och fann mig i det-
-men de hoppades förmodligen att jag skulle löpa amok i tv.
De väntade sig det. Så jag höll mig lugn.
Men de väntade sig att jag skulle löpa amok. Det var deras plan.
Michael kan vara mycket manisk och grov. Inte fysisk, men verbalt.
Efter äktenskapet med Robin Givens och övergången till Don King-
-rasade Tysons liv. Stämningar, bilolyckor och bråk i hemmet.
Bernardsvillepolisen fick ett larm om tumult hemma hos Tyson.
Kärleken är flyktig. Äktenskapet mellan Tyson och Givens är slut.
Hon ansöker om skilsmässa efter åtta månaders äktenskap.
Det var ironiskt. Vi kunde se våra skilsmässogräl på tv-
-medan vi låg till sängs.
Jag tror inte att vi ville skiljas, men stämningen var så intensiv-
-att det inte funkade, så vi gick skilda vägar.
Jag kände mig övergiven, men det var mitt eget fel.
Jag kände mig ensam jag kände mig lite skamsen.
Jag kände mig som en halv människa. Jag var inte i balans.
Vi var två ungar som gifte oss, och hela världen tittade på.
Jag visste inte hur jag skulle reagera. Jag var 21, hon var 22.
Vi blev dömda båda två. Jag var en skurk, hon var en skurk.
Jag var hustrumisshandlare, hon var lycksökare. Vi var bara barn.
Vi var bara barn - bara barn.
Jag försökte att hålla kontakten med henne, den ville jag inte mista.
Det jag söker hos en kvinna är trygghet, lojalitet och kamratskap.
Lojalitet, vänskap, ursinne. Hon ska stötta mig till slutet.
Om jag slåss, ska hon komma till min undsättning. Även om jag vinner.
Jag gillar starka kvinnor, inte maskulina, men starka.
En kvinnlig VD... Starka kvinnor med självförtroende.
Sen vill jag dominera dem sexuelit.
Jag vill iaktta henne, som en tiger iakttar ett sårat byte.
Hon ska minnas mig och på något märkligt vis älska mig.
Jag vill hålla mig på avstånd i minst en halvtimme, innan jag slukar dem.
Och bringar dem i exstas.
Jag älskar att säga nej hela tiden, när jag älskar.
När de ber om något sägerjag nej. Jag söker det extrema.
Deras önskemål är aldrig lika extrema som mina.
De får lite om de ger mig mycket. Jag vill inte älskas, jag vill älska.
Jag vill inte bli älskad. Jag gillar inte kärlek.
Jag har för mycket kärlek att ge. Det ärjag som bestämmer.
Jag vill hänföra dem fullständigt.
Efter skilsmässan tappade jag mycket av lusten för boxning.
Jag gick några matcher som jag vann.
Sen kom Buster Douglas-matchen som borde ha varit lätt.
Jag hade slagit tre killar före den matchen som var bättre än Douglas.
Nej, fyra. En av dem hade knockat Douglas - Tony Tucker.
Jag hade inte tränat hårt. Jag tog inte Buster på allvar.
Jag åkte till Japan. Det var mycket kvinnor - kvinnor på rummet.
Jag tränade inte seriöst. En sparringpartner slog ner mig.
Vi är i nionde ronden. Vi ska se om Mike kan behålla pressen.
Han vill avsluta matchen nu. Ingen väntade sig en så lång match.
Hur det än går, så har Douglas gjort det här till en bra match.
Tyson försöker avgöra. En uppercut. Men Buster kontrar!
Har ni sett!! Buster tänker inte vika sig.
Buster kommer igen! Är Mike ostadig på benen?
Buster träffar med några tunga slag!
Han får inte förivra sig. Titta! Vem hade trott det här?
Vi trodde Buster var färdig, men han visar upp ett verkligt krigarhjärta!
Det mod som Tysons motståndare så ofta saknat. Men Buster har det.
Nu är det Mike som hänger mot repen.
Mike står på hälarna. Buster kan slå in sina jabbar.
Fin uppercut från Buster Douglas. Har ni sett! Tyson är nere!
För första gången i karriären går Mike Tyson omkull.
Han är illa ute! Det är räknat till sju, åtta...
Han klarar det inte!
Otroligt!
Buster Douglas är ny världsmästare i tungvikt?
Det här måste vara den största skrällen i boxningens historia.
Buster Douglas är den nya oomtvistade världsmästaren i tungvikt.
Jag mådde uselt den kvällen. Jag hade bara mig själv att skylla.
Buster hade tränat hårt och boxades väldigt bra.
Det var en tuff kväll för mig.
Jag tappade tron på mig själv när Cus dog och efter skilsmässan.
Jag älskade att höra Cus tala om att ""vägra förlora""-
-och alla de där citaten.
Men jag förlorade det när jag miste min mentor och vän.
Allt det dog med honom.
-Här borta, Mike. -Ta av dig solglasögonen.
-Vad hände i Tokyo? -Det var illa.
Buster Douglas gjorde bra ifrån sig. Jag är snart världsmästare igen.
Jag misskötte mig själv och min kropp.
Att få så hög status vid så låg ålder blev lite för mycket.
Det är ingen ursäkt, men det är för ungt för att vara världsmästare.
Jag har aldrig lyckats strukturera mitt liv.
Det beror på min barndom. Jag fick inte de grundläggande verktygen.
Föräldrarna och familjetraditionen. Hur man löser problemen ihop.
Jag tänkte bara på mig själv-
-och om jag inte kunde hantera ett problem...
Jag kunde aldrig analysera eller dechiffrera ett problem.
Allt var kryptiskt för mig. Och blev det för kryptiskt så stack jag.
Det här är rena drömmen. Vackra kvinnor överallt.
Vad säger man?
-Ha lite kul med dem. -Lita på det.
Vi har fått in en våldtäktsanmälan.
Och det är mr Mike Tyson som är anklagad för brottet.
Mike, har du nåt att säga?
Jag är oskyldig. - God dag, mr Charles.
När jag blev anklagad för att ha våldtagit aset Desiree Washington...
Det var mitt livs värsta ögonblick-
-för i fängelset förlorade jag min mänsklighet och mitt anseende.
Det är möjligt att uppförde mig illa och var promiskuös-
-men jag kränkte inte hennes ärbarhet.
Jag kan vara en skitstövel och säga grova saker-
-men nåt sånt skulle jag aldrig göra.
Jag kanske har utnyttjat kvinnor förr, men jag utnyttjade inte henne.
Jag vet inte vad jag ska säga, men det tog livsgnistan ifrån mig.
Jag har inte litat på nån sen dess. Inte ens mig själv.
Jag tappade självförtroendet vad gäller kvinnor och äktenskap.
Jag litade inte ens på min hustru efter våldtäktsdomen.
Jag har ältat det i så många år. Jag har aldrig kunnat släppa det.
Jag vet inte hurjag ska komma över det.
Mina vänner säger: ""Låt det dö."" Men det är jag som ska leva med det.
I fängelset tappade jag tron på Gud.
Jag blev muslim i fängelset, men jag tappade tron på mig själv.
Jag blev nästan avhumaniserad. Jag har sett fruktansvärda saker.
Många gånger harjag sett... När det följer med en vakt-
-vid medicinutdelning... Vakten kanske var med om att ta in killen.
Plötsligt får vakten en hög skit rakt i ansiktet.
Eller en potta piss i ansiktet. Folk tar sin avföring och kastar på andra.
Plötsligt blossar ett raskrig upp.
Eller de som jobbar i köket kan koka ihop nåt-
-hembränt och sätta igång ett upplopp.
Eller så försöker nån sätta eld på ens cell.
Eller så blir en kvinnlig vakt våldtagen på toaletten.
Det är så mycket som händer i ett fängelse, som man inte kan fatta.
De är likgiltiga. De sitter på 100 år och kan inte straffas mer.
Man balanserar slak lina med såna människor.
De är på gränsen till sociopater. De borde få vård.
Jag försöker inte spela tuff. Jag vill inte ha problem.
Jag sitter inne i tre år. Jag vill inte ha problem.
""I Readingfängelset finns en grav""-
-""och i den vilar en stackars man som förtärs av eldens tand.""
""I brinnande svepning ligger han, i en grav som saknar namn.""
""Tills Kristus kallar på de döda, låt honom ligga där i frid.""
""Han förtjänar inte någon tår, ej heller ens en suck.""
""Han dräpte den han hade kär, så nu måste han dö.""
""Var man dräper det han håller kärt, hör upp, låt det bli känt.""
""Några med en smickrande blick, andra med ett ord.""
""Den fege gör det med en kyss, den tappre med sitt svärd.""
Jag har suttit isolerad några gånger. Det är ganska sinnessjukt.
Man sitter där 23 timmar om dygnet med ljuset tänt.
De släcker aldrig ljuset. Man sover på det bara betonggolvet.
Cellen kan bli genomsökt närsomhelst. Man kan bli kroppsvisiterad.
Döden skulle vara en befrielse. Man känner sig som en död i fängelset.
Man blir så van vid att vara ensam att man börjar tala för sig själv.
Man blir sin egen bästa vän.
Alla är borta. Ingen ringer. Besöken blir kortare och kortare.
Jag håller på att bli galen, men det är förståndets enda hållpunkt.
Galenskapen är det enda vettiga.
Jag vet att det låter motsägelsefullt men så såg mitt liv ut då.
Min galenskap var det enda förstånd jag hade.
Skulden är betald - i morgon är det tre år sen Tyson åkte i fängelse-
-efter en våldtäktsdom.
Följet runt honom var det vanliga, men något i Tyson kan vara förändrat.
Klockan 18.10, omgiven av sitt följe, som om han var på väg mot ringen-
-lämnade Tyson fängelset som en fri man för första gången på tre år.
Bilkortegen körde direkt till moskén i Plainfield, tre km från fängelset.
En karavan följde efter. Han bad i 30 minuter ihop med 200 andra-
-däribland en annan f.d. mästare som också gjorde comeback efter tre år.
Som nybliven muslim var jag nog för extrem.
Jag var för sträng, för sekteristisk, för våldsam.
Jag tydde mig till islam för att jag var bitter på världen.
Folk som inte delade min åsikt såg jag som fiender.
Efterhand insåg jag att det var fel.
Jag blev mer ödmjuk och undergiven. Det är det islam går ut på.
Islam handlar inte om krig, utan om mänsklighet.
Det visste jag inte. Jag fick göra efterforskningar-
-för att finna sanningen. Jag var ingen bra representant för den.
I fängelset var jag så arg på samhället-
-att jag lät göra en tatuering av Mao och Che för att håna myndigheterna.
Men jag var visst före min tid, för nu talar alla om Che.
Folk hatade Che då, men nu går hans bild som smör i solsken.
Han säljer som tusan. Och i Kina har man Mao på tröjan.
Mao skulle aldrig ha tillåtit att bilden av honom såldes.
En av mina vänner, Victor Paradox i Las Vegas...
Jag sa attjag ville tatuera ansiktet. Först ville jag ha hjärtan.
Men han sa att han skulle hitta nåt.
Den representerar krigarstammen maorierna på Nya zeeland.
Det var en riktig krigarstam.
De hade ansiktstatueringar som de skrämde sina fiender med.
Jag var en ganska rebellisk typ som struntade i vad andra tyckte.
Jag tyckte bara att den var snygg.
Det kändes overkligt att komma ut. Plötsligt hade jag en massa vänner.
Alla ville vara kompis, för närjag kom ut hade jag runt 200 miljoner.
Det var som om inget hade hänt. De skockades runt mig. Mike är kung.
Men jag var annorlunda. Jag trodde att alla ville blåsa mig.
Jag hade förändrats. Jag var rädd för allt och alla.
Jag kände mig inte som ett djur, utan som en rädd människa.
Det kändes som alla var emot mig.
Sätt tvångströja på honom!
Sätt den på din morsa, ditt vita arsle! Kom hit och säg det igen.
Bög! Du är inte karl nog att röra mig. Jag käkar upp dig levande.
Dra åt helvete! Säg det igen, så ska jag köra dig i röven här och nu.
Din fega ynkrygg. Du skulle inte överleva två minuter i min värld!
Se vad rädd du är! Rädd som en liten vit fitta. Rädd för en riktig man.
Jag ska knulla dig tills du älskar mig, bög!
Jag var paranoid.
När jag låg och sov med min tjej... Jag vaknade och högg tag i henne.
Jag trodde att hon var en man som tänkte knivhugga mig.
Jag var så rädd.
God eftermiddag. Under tre år har jag haft tid att tänka över mitt liv.
Jag ville försöka att bli en bättre människa, för att kunna hjälpa andra-
-men jag är här för att tala om min professionella framtid.
Det har florerat många rykten. Jag vill tillbaka till ringen...
I fängelset blev jag deprimerad-
-över att VM-titlarna bytte ägare som en volleyboll.
Jag var förtvivlad över att jag kanske aldrig skulle boxas mer.
Jag såg fram emot en ny titelmatch.
Jag mötte Frank Bruno för andra gången. Han var WBC-mästare.
Jag tränade hårt och såg fram emot matchen.
Även om jag inte var densamme, visste jag att jag kunde slå ut honom
Närjag vann titeln fick jag tårar i ögonen av lycka.
Jag ville så gärna vinna tillbaka bältena.
Den nya WBC-världsmästaren i tungvikt...
Jag blev obestridd mästare igen när jag knockade Seldon i första ronden.
Så jag hade två bälten bara två månader efter frigivningen.
Det hade inte ens Muhammed Ali gjort.
Återigen tappade jag greppet. Jag trodde attjag var en gud.
Jag behövde inte träna. Jag trodde att jag var nåt alldeles extra.
Jag busade och hade vilda fester. Jag var extremt sexuellt aktiv.
Och det tog sin tribut.
Vi är framme vid kvällens huvudmatch.
Mina damer och herrar, boxningsentusiaster världen över-
-det är dags för matchen som alla väntat på.
Nu är det dags!
Det är 1996, jag möter Evander Holyfield.
Jag var övertygad om att jag skulle slå honom.
Han var en lysande boxare, men inte i min klass.
Jag ser fram emot att börja. I första ronden slårjag ursinnigt.
Holyfield kontrar med en vänsterkrok. Han slår en kombination.
Plötsligt svartnar det för mig. Jag tror inte att han träffade mig.
-Stopp! -Mitch Halpern stoppar matchen igen.
-Oavsiktlig skallning. -Vem har spruckit? Det är Tyson.
Sen svartnar det igen. Jag minns inte matchen.
De skallade ihop igen. Nu vek sig benen på Tyson.
Tyson blev skakad.
Jag kämpar på, men plötsligt blirjag träffad.
Slagen gör mig inte groggy, men jag tappar balansen.
Jag kände inte slagen, men jag hörde dem.
Plötsligt tänkte jag: ""För helvete! Vakna!""
Jag försökte låsa honom. Plötsligt stoppas matchen.
Han måste ha varit fantastisk. Nu varjag före detta mästare.
Det är det mest otroliga jag nånsin bevittnat.
Som världsmästare trodde jag att jag var kung över världen.
Jag hade lyxvåningar över hela landet. Utsökta bilar.
Men jag älskade blodiglar. Jag ville att de skulle suga mig tom.
Jag sålde det. Sen köpte jag tillbaka det, så att de kunde suga det igen.
Det var min undergång. Jag umgicks med många iglar.
Alla har sina mål i livet. Jag kallar dem iglar, men jag menar inget illa.
Jag lät det ske. Jag kan också vara en igel.
De sög på mig och jag på dem. Det var ett givande och tagande.
Så jag har bara mig själv att skylla.
Min filosofi var att folk är svin.
-De försöker alltid blåsa en. -Alla?
Det händer ju att man träffar på trevliga människor-
-men du vet hur det är. Folk bryr sig inte om andras känslor.
-Svåra att lita på? -Absolut.
Mina första managers var i stort sett slavhandlare.
Jag var bara 18 år, eller 1 7. Jag var för ung för att skriva kontrakt.
Men när Cus dog, skrev jag under. De tog en tredjedel av detjag fick.
Sen blev jag av med dem, men då hamnade jag hos kräket Don King.
Han är ett äckligt, slemmigt jävla kräldjur.
Han skulle föreställa min svarta broder - men han är en usel människa.
Han utnyttjar en... Han skulle mörda sin mor för en dollar.
Han är hänsynslös och föraktlig... Han vet inte vad kärlek är.
Världens bästa land. Det här är USA!
En vän berättade att det mesta av mina pengar var borta.
Pengarna som borde finnas på kontot var borta, så vi måste göra något.
Jag hanterade det omoget.
Jag förstår mig inte på affärer, så jag hanterade det väldigt omoget.
Jag konfronterade honom och han nekade-
-så jag angrep honom utanför Beverly Hills Hotel.
Jag bodde på Beverly Hills Hotel.
Jag angrep honom inför ögonen på några gamla skröpliga vita kvinnor.
De trodde nog attjag var nån sorts svart barbar.
Jag spöade honom och stampade på honom.
Jag älskade den mannen, men jag stampade på honom.
Och... Jag vet inte... Jag tror att jag fick en blackout.
Sen skulle det förstås redas ut i rätten-
-och jag fick...
Jag fick tio...eller 20 miljoner.
Jag fick en liten summa pengar.
Jag vet inte om det var 20 eller 30 miljoner - det var en liten summa.
Det förstörde allt. Det var en hemsk tid.
Ständiga uppskjutningar har sått tvivel om Holyfield-Tyson-matchen.
Allt har sin grund i matchen -91.
Så när Tyson sa att han fått ettjack över ögat under sparring-
-var det många som inte trodde att matchen skulle bli av.
Men det har alltid funnits en känsla av oundviklighet-
-som slutligen för dem samman.
1997. Returmatch. Evander Holyfield.
Första ronden. Avvaktande boxning.
En rak höger från Tyson som styrs undan av Holyfield.
Jag blev disig när vi gick i clinch. Nu vetjag att det var av en skalle.
Det var precis som vid vårt första möte.
I andra ronden blev jag groggy igen, utan att ha blivit träffad.
Han är längre än jag, vad gör hans huvud där nere?
Jag sprack över ögat.
Tyson har spruckit över höger öga efter att de skallat ihop.
-Det var en skalle. -Deja-vú.
Han skallar mig igen, domaren gör ingenting.
Tyson vädjar om hjälp från domaren.
I tredje ronden kämparjag ursinnigt. Jag är rasande.
-Nu känner vi igen Tyson. -En rasande Mike Tyson.
Hör ni?
Publiken skanderar: ""Tyson!""
Jag ville slå ihjäl honom. Jag tappar fattningen.
Jag slår och slår. Jag biter honom. Han blir vansinnig.
Jag vill sparka honom i skrevet, men jag knuffar honom bara.
Jag ville mörda honom. Han skallade mig.
Det värsta en krigare kan göra är att tappa disciplinen.
Jag var besviken på mig själv för att jag tappat fattningen.
Han bet Holyfield i höger öra.
Jag ville krossa allt. Jag ville krossa hans ringhörna.
Låta allt bli kaos... I det ögonblicket ärjag sinnessjuk.
Jag var rasande och struntade i markisen av Queensberrys regler.
Han skallade mig avsiktligt för att skada mig. Jag ville skada honom.
Så jag bet honom igen och blev diskad, men det struntade jag i.
Jag ville orsaka så mycket smärta som möjligt, förjag var helt galen.
Tyson har bitit Evander Holyfield för andra gången. Det är rena kriget.
Det här är helt otroligt.
Det är slut! Mills Lane har stoppat matchen.
Tyson bet Holyfield två gånger i desperation.
Se upp!
De fortsätter efter matchen. Tyson vill ha tag i Holyfield.
Det är rent kaos. Tyson slår efter allt och alla.
Folk försöker komma in i ringen.
Vakterna försöker att hålla Tyson tillbaka.
Jag vet inte vad jag tänker där, jag är väldigt arg.
Jag åkte hem och rökte på.
Sen somnade jag bara.
Jag rökte lite marijuana, drack lite sprit och somnade.
Vi måste använda de strängaste medel som står oss till buds.
Det innebär en bot på tre miljoner dollar och indragen matchlicens.
Jag var bitter på boxningen, så det gjorde mig ingenting.
Jag var arg på boxningsförbundet. Jag ville inte ha med dem att göra.
Jag hade tappat lusten att bli världsmästare. Nu gällde det pengar.
Lennox Lewis och Mike Tyson har undvikit varandra i åratal.
Inför Lewis-mötet var jag så stöddig att jag inte tog det på allvar.
Jag är den brutalaste mästaren någonsin. Ingen kan stoppa mig.
Är Lennox en erövrare? Nej. Jag är Alexander. Jag är den bäste.
Det var bara spel för galleriet, för att sälja matchen.
För närjag säger något vill folk se det gå i uppfyllelse.
Jag ska äta upp hans barn. Prisa Allah!
Efter den här matchen är jag odödlig.
Om inte, är det för att jag inte lever upp till samhällets normer.
Matcherna är förbundna. Inte vid höften, utan vid Mikes tänder.
Han avslutade den första genom att bita Holyfield-
-och höll på att sänka den här genom att bita Lewis vid presskonferensen.
Jag gick bara fram till honom, kanske lite hotfullt-
-så han började slå efter mig.
Jag måste härska som en tyrann. Jag måste vara ett odjur, en vilde.
För att sätta de lärda och borgerskapet på plats-
-som anser att jag är avskum. Är jag avskum, så ärjag änglalikt avskum.
Du ville gå fler matcher före den här.
-Är du psykiskt och fysiskt redo? -Ja, jag mår toppen.
Ännu en hård höger från Lewis.
Lennox Lewis försöker avsluta matchen med en minut kvar av första ronden.
Mike Tyson var väldigt motiverad inför matchen.
Han hoppas att den ska få hans karriär och liv på fötter.
Han gör det bra. Han har krigarhjärta.
En hård höger från Lewis och Tyson går i däck!
Pengarna betydde mer för mig än titeln, för jag var inte i bra form.
Jag var inte i tillräcklig fysisk eller psykisk form för att vinna.
Men jag visste att jag skulle kamma hem en stor summa pengar.
Det finns ett fint ögonblick i intervjun efter matchen-
-där du varsamt stryker blod från Lennox kind.
-Känner du att han är din vän? -Vi har varit vänner 15 år.
Jag har brevduvor. Duvorna lever ihop i 10-15 år.
Men när det gäller mat är de beredda att döda. Boxare är likadana.
Vi älskar och respekterar varandra, men vi behöver pengarna.
Det är en konst att hantera pengar.
Antingen har jag mycket pengar, eller inga alls.
Jag kan inte leva mitt emellan.
Jag vet inte varför det är så. Ingen förstår en ytterlighetsman.
Folk kan döma mig, men de kan inte förstå hurjag tänker.
Har man inte en extrem personlighet-
-så fattar man inte hur man kan bränna 400 miljoner dollar.
Jag måste leva på toppen eller på botten. Det finns inga mellanting.
Man kan säga att pengar är pappersblod. Man behöver dem.
Men jag gillar att hjälpa folk, sätta sprätt på pengar och göra folk glada.
Ibland gerjag bort dem, men jag använder dem på mig själv också.
Jag trodde inte attjag skulle leva så länge, så jag var rätt vårdslös.
Jag är 40 år. Jag trodde aldrig, attjag skulle bli så gammal.
Det är därförjag varit så vårdslös. Jag trodde inte jag skulle bli 40 år.
Jag har använt mycket pengar och jag har inte så mycket som förr-
-men det gör inget, för jag har aldrig varit pengatokig.
Men jag önskar att jag var klokare. Gammal för tidigt, klok för sent.
Jag är stolt far till sex barn. Det var mina lyckligaste stunder.
Gena, min äldsta dotter, börjar snart på college-
-och Amir och Rayna var obesegrade under hela basketsäsongen.
De är tio och elva år och har varit med i ""Good Morning America"".
Exodus och Miguel är fortfarande små. De är fem och två år.
De har inte åstadkommit något än.
Mikel är 16 år och går i skolan. Jag är stolt över att vara en glad far.
-Pappa! -Håll tyst och boxas.
På honom, Rayna.
Där fick du honom. Du knockade honom. Du klarade det.
Och den nya världsmästaren heter Rayna Iman Tyson.
Händerna i vädret, Rayna. Du har vunnit.
Jag träffade Monica för 21 år sen. En bekant sammanförde oss.
Vi blev ihop. Jag åkte i fängelse det året, men hon stöttade mig.
Vi umgicks mycket och gifte oss till slut.
Hon födde min dotter Rayna. Sen födde hon min son Amir.
Vi var gifta i sju år, men jag höll på med andra kvinnor.
Jag var aldrig hemma och till slut gled vi ifrån varandra.
Vi skilde oss, men förblev vänner.
Vi ärjättebra vänner, men hemska som gifta.
Hon är en fantastisk mor. Hon viger sitt liv åt barnen.
Barnen säger: ""Jag vill till Kanada."" ""Jag vill till Frankrike.""
Då tar hon dem dit. Jag har aldrig sett nåt liknande. De ärjetsetare.
Jag fattar det inte. Jag var ingen jetsetare närjag var 1 1-12 år.
Jag lämnade aldrig gathörnet.
Har ""Iron"" Mike blivit ""Mogne"" Mike?
Tyson måste försöka hitta de slag som gjorde honom till världens elaking.
Hos åldrande boxare lär slagkraften vara det sista som försvinner.
McBride-matchen var bara för pengar. Jag räknade inte med att vinna.
Jag var likgiltig. Jag var i usel form.
Jag tog det inte seriöst. Jag gjorde det bara för pengarna.
En medelmåttig McBride får Tyson att se ut som en tredje klassens boxare.
Bryt!
15 sekunder kvar av sjätte ronden.
Vinner McBride ronden, så leder han matchen med 10-7.
Det är ingen nedslagning, McBride knuffade omkull Tyson.
Men han har svårt att resa sig.
Han vill ha hjälp av Joe Cortez.
Han kan knappt komma på benen.
Det var en knuff. Gå till din hörna. Det var en knuff.
Tyson är helt förvirrad.
Det räcker. Jag bestämmer, och jag säger att det räcker.
Det ärjag som bestämmer. Det är slut.
Kevin McBride har vunnit. Tyson blir sittande på pallen.
Han kommer inte ut till sjunde ronden. Matchen är slut.
Kevin McBride har slagit Mike Tyson.
Mike, ville du fortsätta?
Ja, men jag fick mycket stryk. Jag har det inte i mig längre.
Jag kan hålla mig i form, men kampandan är borta.
-När insåg du det? -Tidigt i matchen.
Jag beklagar att jag svek publiken. Jag har det inte i mig längre.
-Hade du det i början av matchen? -Nej, jag behövde pengarna.
Jag har ingen lust längre. Jag tänker mer på mina barn.
Jag har inte ursinnet längre. Jag är inget djur längre.
-Är det slutboxat för din del? -Ja, förmodligen.
Jag vill inte genera sporten genom att förlora mot såna här motståndare.
Många undrar säkert vad du ska göra nu.
Jag är mer än bara boxning.
Jag är ledsen att göra publiken besviken. Jag behövde pengarna.
Inget ont om Kevin, men jag brinner inte för det här längre.
Jag har inte brunnit för boxningen sen 1990.
Lycka till med karriären, Kevin.
Jag var trött på att boxas.
Boxningen har ingen plats i mitt hjärta längre.
Om jag känner någon vrede, så är den riktad mot mig själv.
Jag är besviken på mig. Jag borde ha uträttat mer.
Och jag har sårat de människor som jag älskar mest.
När jag drack och tog droger-
-hade jag varken respekt för mig själv eller andra.
Jag struntade i dem som älskade mig, men barnen höll mig uppe.
Jag blev missbrukare på grund av depression-
-till slut måste jag in på en klinik, förjag kände en stor tomhet.
Jag hade fått allt möjligt i livet, men inte lyckats fylla tomrummet.
""Om jag har allt det här och ändå inte lyckas fylla tomrummet""-
-""så måste det vara något annat jag söker.""
Jag vet inte vad jag vill, men jag är glad över att jag var på avvänjning.
Jag vill se mina barn gifta sig och ta examen.
Jag vill se Mike Tyson med ett barnbarn. Undrar hur det är?
Jag vill se mina barn växa upp. Jag gillar inte den jag har blivit.
Jag är en sinnessjuk individ. Jag har tagit en massa droger.
Det vill jag inte längre. Jag vill vara en anständig människa.
Jag trivs med mig själv nu. Jag har en bättre syn på livet.
Det som är gjort är gjort, men jag vill ha en sund framtid.
Jag är väldigt inne på min hälsa nu.
Mitt förflutna är historia och min framtid är en gåta.
www.SweSUB.nu